Som om han inte existerade. Inga skatter, inga bankuppgifter, ingenting.
Så för två år sen gick han in på en bank i Atlanta
med ett kreditbrev på 500 000 dollar och ett affärskort från Formavale.
Vi har jobbat hårt och snabbt,
men vi hittar ingenting om Formavale.
Varken någon försäljare eller något försäkringsbolag
eller någon annan där nere
vet något om vad Formavale gör.
Vi jobbar med resehistoriken från New York.
Howard Tully åkte skytteltrafik till Dunwoody.
Ja, och två dagar efter att Ronald Partiz sålde Formavale Labs till B&R,
körde tre bepansrade lastbilar fram dit,
Och B&R skickade dit ett eget säkerhetsteam
för att bevaka utlastningen som sker nattetid,
Betänk att B&R inte har avslöjat sina ekonomiska transaktioner
som dokumenterar köpet.
Lägg därtill att Ronnie Partiz har bott i ett halvår
i en takvåning för 10 000 dollar om dagen på Atlantis Hotel i Bahamas,
Det avgörande är att han spelar baccarat
när han är nykter nog att ta sig ner till spelborden,
och spelar för 300 000 dollar i veckan,
Duke, du måste sluta tassa på tå.
Du måste få tag i killen.
Du kan glömma hans rum.
Det är rena Fort Knox där uppe. Det behövs en stor operation.
-Jag sa ju det. -Vad vill du göra?
Ta en drink.
Bäddning.
Det här är slöseri med tid. Vill du sitta här hela kvällen?
Se på honom, han är döfull. Han kan inte röra sig.
Ge mig kreditkortet, låt mig spela.
Det är 5 000 dollars insats.
Det är lugnt. Jag delar med mig av vinsten.
Glöm det.
Du kanske har rätt.
Han kanske inte går någonstans ikväll.
Vad gör vi?
Ikväll observerar vi, och imorgon...
Imorgon hittar vi någon som jobbar uppe i rummen.
Hur går det, grabbar?
-Bra, tack. Mycket bra. -Roligt att höra.
Jag hoppas att du kan hjälpa mig.
Jag vill titta på dina rumsnycklar.
Intressant.
Verkligen intressant.
En städerska hittade en massa märkliga saker i några rum där uppe.
Så här ska vi göra.
Drinkarna bjuder vi på.
Vi ska gå härifrån.
Genast.
-Hallå där. Ta honom! -Släpp mig.
Det här är häftigt.
Vem tror du att han är?
Det måste vara den här nya grejen, eller hur?
Verkar troligt.
Vad annat kan det vara?
MlAMl 14 månader tidigare...
-Jag började bli orolig. -Vid planet
-trodde jag först att jag var skuggad. -Av vem?
Jag vet inte. Jag var väl paranoid.
Omöjligt. Ingen vet att vi är här.
Jag vet, men jag kände mig tvungen att skaka av mig honom.
Jag har kört runt i cirklar i två timmar. Vad skulle jag göra?
Jag ville ringa, jag tänkte: "Allt står på spel."
Jag ville inte börja med att slarva.
-Vad du doftar gott. -Lägg av, jag luktar hyrbil.
Oj. Otroligt.
-Jag uppgraderade rummet. -Det är mer än en uppgradering.
Vi firar. Jag har goda nyheter. Faktiskt mer än goda nyheter.
-Jag fixade det. -Fixade vad då?
Vi är med. Jag har svaret, nyckeln, huvudplanen. Jag fixade det!
Du skojar.
-Kom hit. Sätt dig. -Okej.
Hur mycket pengar tror du lades ut på fryst pizza ifjol?
-Vad? -Fryst pizza. Hur stor är marknaden?
En miljard dollar. Och det är bara pizza.
Då räknar jag inte enchiladas, blintzar, makaroner och ost.
Bara pizza. Huvudplanen.
Första målet: stor marknad. Klart.
Andra målet: konflikt, eller hur?
Ta en marknad där konkurrenterna avskyr varandra så
att de gör allt för att vinna.
Vi leder anfallet. När priset är rätt sätter vi dem på pottan.
Vi behöver bara hitta rätt taktik.
Vi kanske spelar ut dem mot varandra, säljer upplysningar,
köper aktier, säljer aktier, vad du vill. Det finns hundra olika sätt.
Det finns ett företag som heter Butter Mills.
För två månader sen
satt VD:n hemma och såg på tv med dotterdottern.
I barnprogrammen finns reklam
för något som heter Double Crust Pizza.
Han har jobbat med det i fem år
och investerat 50 miljoner, en ny, stor produkt för honom.
Men han har inte introducerat den än.
Reklamen han ser är för Flakey Fresh Double Crust.
De stal hans idé, hans formel, förpackning och reklamkampanj.
Så mr Butter Mills vill ha hämnd.
De drar blankt. De tar fram checkhäftena.
Det här är det bästa...
Vem tror du att de vill ha som underrättelsechef?
Jag tog ett jobb igår.
-Vad? -Därför var jag paranoid.
Vad menar du?
Jag kunde ju inte ringa och berätta.
Det här är ofattbart.
Vi skulle ju göra det tillsammans.
-Det var en alltför bra chans... -Nej, vi hade en plan.
Vi var överens. Vi skulle gå igenom det
och göra det tillsammans. Ingen skulle agera ensam.
-Snälla Ray. -Kan du ändra dig?
Såklart att du kan. Du har ju inte börjat än. Claire...
Vi sa att vi ska gå ut, skaffa varsitt jobb
och se vems jobb som ger mest,
men det här med pizzan
gör att allt faller på plats. Det är perfekt.
Och vi kan vara tillsammans.
Jag tar jobbet, du jobbar på flyktstrategin.
Du bygger upp vår identitet, ordnar med bankerna, utlandskonton.
Du fixar allt vi behöver och sen fixar jag in dig.
Jag behöver folk. Du ansöker, vi träffas.
Vi gillar eller hatar varandra, vilket som fungerar bäst.
Var tog du jobbet?
Equikrom.
-Lokalt? -New York.
Det är faktiskt två jobb.
Equikrom vill anställa mig hemligt
och skaffa mig ett jobb på underrättelseavdelningen
hos Burkett & Randle.
Du skulle vara mullvad?
Equikrom?
I New York?
Var ligger pizzatillverkaren?
Cleveland.
Du sa att de erbjöd dig jobbet.
Givetvis. De var helförtjusta i mig.
-Och du tog det direkt? -Som du?
Inget är skrivet.
Du, jag behöver faktiskt inte ta jobbet.
Visst, det låter klokt.
Hur ska vi kunna träffas?
Väldigt, väldigt försiktigt.
Det är så här vi vill ha det, va?
Jag tror det.
Kom hit.
Miss Stenwick?
Någon skapade eld.
Någon var först.
Jag menar inte idioten som hittade en brinnande pinne.
Jag menar han som kunde skapa eld.
Och tills den kunskapen blev stulen
var han den mäktigaste personen på planeten.
Det betyder något att vara först.
Att vara störst.
Det betyder en hel del.
Då har man möjlighet att reproducera med högst frekvens
och med de mest attraktiva partnerna.
Det betyder att ens avkomlingar har större möjlighet att överleva
och att kunna skapa sin egen eld.
Jag anser att människans utveckling har avstannat.
Vi lever i en värld där människor som kan skapa eld
tenderar att bära kondomer
och sitta i kasinon och dricka sig stupfulla.
Jag tror att individuell utveckling har ersatts av något annat.
Av gemensam evolution.
Kollektiv konkurrens, så att säga.
Jag tror på korporativ utveckling, miss Stenwick.
Jag tror att den korporation som är först och störst
kan tillverka med högst frekvens
och på de mest attraktiva marknaderna,
så att dess aktieägare i sin tur
har större möjlighet att överleva och återinvestera.
Ni anar nog inte riktigt vilken tjänst
ni och mr Bauer gjorde vårt företag igår kväll.
Vi gjorde bara vårt jobb, sir.
Mr Partiz framstår som en dåre,
men han är allt annat än det.
Han har gett Burkett & Randle en gåva som kommer att förändra vår bransch
och våra liv för alltid.
Så frågan, miss Stenwick,
är om ni kan fortsätta att sköta ert oerhört viktiga jobb
utan att veta vad som står på spel.
Kan ni verkligen göra ert jobb utan att veta vad det är ni skyddar?
Vad jag behöver veta är
om jag kan dela min eld med er.
-Problem ute på fältet, Ray? -Vad menar du?
Jag fick just ett meddelande från Claire, hon vill träffa Garsik.
Urdålig idé.
Det sa jag också. Men nu vill han ha direktkontakt.
Glöm det.
-Det är han som betalar. -Ja, och hon är min agent.
Det sa jag direkt. Jag kör henne på mitt sätt.
Tja, flera har undrat, Ray. Är det bara henne du kör?
Det där får du förklara.
USA;s konsulat i Dubai, du och jag, den 4 juli 2003,
Besvära någon annan,
-Röda, vita och blå margaritas, -Lämna mig ifred,
Jag hade knäskena, du hade tåringar. De första jag sett, faktiskt,
Det må jag säga. Hon är en otäck, kallblodig bitch.
-När skickade hon det här till er? -Hon spelade inte in det. Det gjorde du.
Vi hade buggat din telefon. Vi spelade in allt.
Vi var ju tvungna. Ny kille i teamet? Så här sent i processen?
Vad kan jag säga? Hon lurade mig totalt.
Om jag vetat att det var hon hade jag inte tagit jobbet.
-Nej. Du berättade inte sanningen, Ray. -Ger du mig sparken, Duke?
Varför gjorde du inte det redan då?
-Varför behöll ni mig? -Varför?
För att du är den mest hårdkokta typ jag har sett.
Kom igen! Vi trodde att vi höll på att förlora henne.
Vi trodde att vi hade förlorat kontrollen över henne.
Därför anlitade vi dig.
Men det här var mer än vi kunde vänta oss.
När du låter fällan slå igen, när du tar henne till baren...
-Du har tio sekunder på dig att sticka, -Annars vadå? Är vi inte vänner längre då?
Nej, nej. Spela upp det andra.
-Okej. Här. -Bra.
Du kanske är så van vid att ha benen i luften att du inte inser det,
men du hänger upp och ner.
Jag äger dig,
Fasen! Jag önskar att jag hade det här på film!
"Jag äger dig."
-Vem mer vet det här? -Bara jag och Dale.
Så du menade inte det där med att möta Garsik?
Jo. Men oroa dig inte för henne.
Hon får ju inte veta att vi vet,
så bete dig normalt.
Självklart.
Jag är dålig på namn, Jag gör så gott jag kan,
Jag är bättre på ansikten, Där är jag knappt godkänd,
Vad jag verkligen minns bra är vilka kvinnor jag legat med,
-"Jag äger dig." -"Jag äger dig."
CLEVELAND 3 månader tidigare...
Du borde ha ringt.
Jag kunde ha kommit hem mycket tidigare.
-Var är din väska? -Jag tar nattflyget.
-Nej. -Jag ska vara i Houston.
Enda chansen att få några timmar var att missa anslutningen.
Du borde använt personsökaren.
Jag har bara suttit på kontoret och fyllt i fältrapporter.
Det var för riskabelt.
-Från en telefonautomat? -Även därifrån.
Varför? Vad är det som pågår?
-Nigel Bingham. -Nigel Bingham?
-Ni jobbade ihop i Aten. -Han var min chef där.
-Är ni fortfarande goda vänner? -Visst. Hur så?
Equikroms specialenhet nyanställer.
Duke behöver en fältagent. Jag vet hur vi ska få in dig.
Det är på gång, Ray. Det är krig.
-Hur så, krig? -Totalkrig mellan företagen.
Det är dags. B&R tänker slå till.
-Slå till hur då? -En ny produkt. Något stort.
Hur då "stort"?
Vi har haft fyra genomsökningar efter buggar de sista två veckorna.
För tre dagar sen började vi kolla lösenorden varje timme.
Imorse fick jag ett meddelande från Duke.
Han vill att jag spionerar aktivt. Imorgon meddelar jag honom
att i så fall måste jag få en bra fältofficer.
Det blir du som får jobbet.
Utan att känna till produkten?
Det är poängen. Ingen vet.
Vi måste bara komma först.
Du på ena sidan, jag på andra. Det är perfekt.
Vad har allt det med Nigel Bingham att göra?
Han är Dukes polare. De spelar kort två gånger i veckan.
Ring Nigel.
Du ville bara höra av dig, du är fast i Cleveland,
du är uttråkad, du ringer runt till vänner.
Säg att du gärna vill komma till New York.
Visst vill du gärna komma till New York?
-Visst vill jag det, men... -Men vadå?
Pizzaprojektet börjar bli intressant.
Vi lanserar djupfryst Hawaii nästa månad, ananas och skinka.
Det är vi först med.
Grattis.
Ja, inte riktigt de första,
för äcklen vid Flakey Fresh stal idén från Butter Mills,
och det här kommer du att älska,
vi kom på att vice VD:n för marknadsföringen har en 22-årig assistent
som har 60 000 dollar i skulder till TV-shop. Bingo.
Verkligen?
Är det här hennes?
Vad är det?
Ett par stringtrosor. De låg i din garderob.
Det är omöjligt.
Vems är de?
-lngens, för det är omöjligt. -Hur då omöjligt?
Att någon lämnade dem, att du glömde, eller att jag skulle hitta dem?
Omöjligt för att jag har varit trogen. Vilken garderob?
-Vilken garderob? -Det här är inte klokt.
-Förnekar du det? -Absolut.
Den enda kvinna som varit här är hyresvärdinnan,
och de är alldeles för små för henne.
Så varifrån kom de?
Jag svär.
Claire, jag lovar och svär
att jag inte vet vems de är. Och att du inte tror mig,
att vi har varit med om så mycket tillsammans
och att du ändå inte litar på mig, är faktiskt oroande.
I så fall tar jag på mig dem igen.
Är de dina?
Du är godkänd.
Testar du mig?
Jag ville höra dig säga det.
-Är du så arg? -Ja, jag tror det.
Men lite tänd också, eller hur?
Det tråkiga är att jag bara har 55 minuter på mig att be om ursäkt.
Jag skiter i det.
Jag har aldrig gillat det här spelet.
En sport som begränsar poängen man kan uppnå är bortkastad tid.
Trehundra, är det allt?
Ska man anstränga sig för att klara något som nio miljoner andra kan klara?
Det dummaste jag någonsin hört talas om.
Vänd dig inte om, men hon kom just in.
-Men allt är okej, va? Ser hon oss? -Ja.
-Visst ser jag naturlig ut? -Otroligt naturlig.
Vem valde det här stället?
-Vad är problemet? -Det är lite för ljust.
-Det här är alltså... -Jag vet vem han är.
Gör du? Trots kepsen?
Hon är ett äkta proffs.
Ja, jag märker det.
Jag märker...
Vill du... Vi har öl här.
-Vill du ha något? -Hon är mätt.
-Jag är jättehungrig. -Då bör vi ge dig något att äta.
Jag älskar pizza. Tror du att de har pizza?
Det tror jag säkert.
-Kanske frusen pizza? -Visst.
-Jag tror inte det. -Varför inte se efter?
Det känner man på doften.
Jag struntar i om du måste åka ända till Sicilien, skaffa pizza åt damen!
Någon särskild fyllning?
Överraska mig.
Pepperoni.
Super Ost-apeno.
Champinjon.
Champinjon och lök.
Vanlig.
-Hawaii. -Vanlig.
-Ska den vara varm eller... -Ja, väldigt varm.
Extremt varm.
Något att dricka?
Visst, vad som helst.
Vad är det? Vad var det som hände?
Du...
Du måste få tag på Duke.
Be honom att ordna en säker linje,
för han måste ringa mig genast.
-Vad sa hon? -Säker linje.
Är det uppfattat? Och den måste vara säker.
Jag måste hinna med planet och han måste ringa mig,
men det måste vara en säker linje.
Det är jag. Jag måste få prata med Duke. Genast.
Säg åt honom att skynda sig.
KANADA PASS
Vad håller du på med?
Jag?
-Hur hann du hit så snabbt? -lnte tillräckligt snabbt, va?
-Sticker du? -Jag trodde inte du skulle komma.
Jag lämnade ju signalen.
Och du tog dina pass och respengarna.
Hälften av pengarna. Min del.
Vi lovade varandra. Ingen rör pengarna innan det är dags att sticka.
Jag litade på dig.
Var det därför du tittade efter?
-När gjorde du det här? -När?
Fem, sex timmar efter att ha förhört Barbara Bofferd från B&R:s Resetjänster.
Du skojar.
-Var det bara för det? -"Det"?
Vi spelar ju roller. Vi har inte tid med det här.
Varför? Tar det så lång tid att förklara?
Kom.
Vad i helvete sa du åt Garsik?
-Du är otrolig. -Vad är hemligheten?
-Du låg med henne! -Ja. För vår skull. För projektet.
-Hur kunde du? -Det var ett uppdrag. Det betydde inget.
Du borde se fotona.
Jag behöver inte förklara mig för dig.
Den enda skillnaden mot vår första dejt
är att ingen drogades och lämnades medvetslös.
Medvetslös? Du låg och sov i din säng med ett brett leende!
-Ja, i 18 timmar! -Nu är vi där igen.
-Du kan inte glömma Dubai, va? -Vad är produkten?
-Fast du påstår det. -Vad är produkten?
Okej. Jag kom hit för att hämta mina saker.
Jag var redo att sticka.
Jag tog fram penningpungen, men så tänkte jag:
"Vad håller du på med? Det här kan fungera. Ni är kvitt nu.
"Dubai, resefnasket, ni är kvitt, gå vidare, prata inte om det mer."
Så jag lade tillbaka allt igen
som om inget hade hänt,
och plötsligt insåg jag att något saknades.
-Var är Rays kanadensiska pass? -Lugn nu.
Som jag vet ska finnas där
eftersom det var jag som tejpade igen alltihop!
Okej, jag tog det kanadensiska passet.
Ett pass. Varför? För att jag var paranoid.
Alla tester och misstänksamhet går en på nerverna.
Jag tänkte: "Bäst att ha en liten fallskärm
"ifall vi kraschar."
Jag ville ha en reservutgång. Det var allt.
Och resekvinnan? Behövde jag gå så långt? Kanske inte. Men det fungerade.
Och det är min täckmantel. Det har det alltid varit.
Jag är en kåt jäkel. Jag är en drummel. Men det fungerar.
Vi är inblandade i dubbelspel
mot några väldigt smarta och högmotiverade typer.
Ska jag spela med ena handen bakom ryggen?
Det var inte handen jag tänkte på.
Vet du vad? Kom över det.
Vet du vad? Jag har gjort det nu.
Så vad föreslår du?
Samma uppdelning, nya regler. Vi behåller varsin fallskärm.
-Är du så svartsjuk? -Nej, bara fokuserad.
Jag har investerat två år i det här,
och jag tänker inte låta omoget, personligt emotionellt nonsens
förstöra en lyckad operation.
-Då är vår relation affärsmässig nu. -Just det.
Det vore bra att veta vad för slags affärer det är.
Hår. De kan få hår att växa.
Där det ska växa.
Du menar...
Hädanefter är Ronnie Partiz alla skalliga mäns skyddshelgon.
-Fast det kommer inte att finnas några. -Kan de bota skallighet?
Burkett & Randle Wash and Grow Shampoo, med tillsats av aktivt Partizonol.
-Hår? Det är... -Det är stort.
Stort? Det är mer än stort. Stort är bara förnamnet.
Fattar du hur mycket det är värt? Hår.
Att äga rättigheten till hårväxt är affärsvärldens Heliga graal.
Inte konstigt att de är hemlighetsfulla.
Vi sitter på botemedlet mot skallighet
och du är sur för en betydelselös incident.
-Vi har det inte. -lnte? Men det finns väl en formel?
Det måste finnas en formel med patentansökan.
-Vem har den? Var är den? -Jag vet inte.
Du skulle tala om för mig i så fall, va?
Om jag hemlighöll något för dig, vad gör jag i så fall här?
Kanske låtsas vara svartsjuk och arg
för att distrahera mig från det viktiga.
Sjukt, även för att komma från dig.
Det var inte svaret jag ville ha.
Tyst.
Hallå.
Claire? Det är Ned.
Du måste komma till kontoret. Nu genast.
Jag kommer ner om tio minuter.
Det var Guston. Jag måste tillbaka till kontoret.
Vi har väl inga partners jag inte känner till?
Precis vad jag behöver. Fler partners.
Det vore dumt att lura mig nu.
Jag måste åka.
-Ska vi inte prata klart? -Du sa det själv. Vi kör på.
-Vi har inte tid. -Claire...
En rörelsedetektor utlöstes på 31:a våningen, nära mr Tullys kontor.
Där finns dokumentrum.
En säkerhetsgrind var uppbruten,
och vi började tända belysningen.
Vi hörde någon som sprang, och jagade honom.
Efter några minuter fann vi honom här
-under skrivbordet. -Jösses.
-När vi kollade hans lD... -Ned!
...påstod han att det rörde sig om ett säkerhetstest.
Ned, släpp loss mig!
Vi sa: "Okej, men vi måste ändå ringa din chef."
Då började han svettas.
-Var är grejen? -Han hade den här.
-"Partizonol 6.1." -Jag kan förklara det här!
-Håll käften, Jeff. Har du öppnat den? -Nej.
-Har någon annan rört den? -Nej, bara vi och den misstänkte.
Misstänkte? Han är ingen misstänkt. Du är väl ingen "misstänkt", Jeff?
Du är en lömsk jävel, och du är rökt, din lilla skit.
Okej, jag vill ha en advokat!
Glöm advokat. Du behöver ett skyddsnät,
för jag tänker slänga ut dig genom fönstret!
Är området där uppe säkrat?
Säkert att det inte finns någon där uppe?
Det måste genomsökas innan larmet sätts på.
-Hur lång tid tar det? -Tre våningar? 20 minuter.
Gör det. Genast.
-Och han där? -Han går ingenstans. Gå!
Vi samlas här om 20 minuter.
Vart tar ni vägen? Kom tillbaka.
Lämna mig inte med honom! Ni hörde vad han sa!
Jag menar det! Ned! Claire!
Stanna här hos Jeff.
Jag springer ner och söker igenom hans kontor.
-Vill du inte ringa Tully? -Nej.
Vi måste sköta det själva och inte blanda in någon annan.
Och det där?
Låt det ligga. Rör det inte. Låt det ligga, bara.
Lugn, jag tänker ringa Tully.
Låt oss se vad vi har att göra med. Stanna här.
Hår är makt,
Det här återger mannen hans ursprungliga tillstånd, hans virilitet.
-Skratta inte. -Duke, jag tror att du...
-Skratta inte. -Du behöver coola ner dig lite.
-Tjenare, läget? -Ray, var fan har du hållit hus?
Någon skuggade mig visst från bowlinghallen.
Jag har försökt ringa dig. Var har du mobilen?
-Batteriet tog slut. -Ska vi hämta pizza?
-Vill du ha något? -Nej tack.
-Då så. -Okej.
Vad är det egentligen, killar?
-Vad är hemligheten? -Hemligheten?
Hår.
Hör på mig, Claire. Glöm Ned. Glöm Tully.
Fattar du vad idén är värd? De kan bota skallighet!
De kan återskapa hårväxt.
Fattar du hur rika vi kan bli på det här?
Vad Garsik skulle betala för det?
De har inte fått patent ännu. Teknologin är fri.
Så är det. Det är värt en förmögenhet. Bara...
Claire! Vänta. Hör på mig.
Vi har alltid gillat varandra. Det vet du!
Natten på planet... Claire!
Claire!
Vi kör.
Jag har den,
-Var är Dinesh? -Alldeles bakom dig.
Dinesh! Hon har den. Kom.
-Har vad? -Hon har formeln.
Hon är på 24:e våningen i B&R-byggnaden.
Hon kan inte ta med den ut. Hon måste skicka den.
Kopiatorerna du hackade, den närmaste?
Ett ögonblick, Ray!
-En som är nära. -Ett ögonblick.
Våning 22, 23, det finns något där.
Skynda på, vi har ont om tid.
-Personalavdelningen, 22. -Tjugoförsta våningen.
En kopiator på 21:a våningen. Jag märkte den.
-Hur hittar jag den? -Vänta lite bara.
Vart ska hon gå?
-Finns det något system här? -Lugn. Jag hittar det.
Tjugoförsta våningen, personalavdelningen. Öppna och läs tillverkningsnumret.
-Hur gick det? -Bra.
Hör ni?
Ont om tid, Ray.
Ni sabbar det. Vart ska hon gå?
-Tjugoförsta våningen! -Tjugoförsta våningen!
Kan du ta dig ner till 21:a våningen?
Titta efter rött. Jag märkte dem med rött.
-Den har en röd cirkel. -Bara en?
Några har fler än en cirkel.
Bara en. Det är bara en massa nummer.
Vänta. Hon behöver vägledning. Vart ska jag skicka henne?
Leta efter numren jag ringat in. Jag hämtar boken.
-Vad gör du? -MR...
Vänta! Jag måste ha boken!
Hon är på väg. Hon måste få hjälp.
Jag hittar den!
-Ett MR-nummer, va? -Ja, MR-6432.
-Det står på framsidan. -Hur då, framsidan?
-Titta i boken! -Det gör jag ju,
-men det är en enda röra. -Här. Vänta.
Titta här. Första sidan.
Kommer det att gå? Säg till nu i annat fall.
Jag ser bara en massa namn!
Bredvid namnet. Matcha namn och nummer.
-Kommer det att gå? -Ta bort telefonen, Ray!
Är du galen? Mottagningen störs!
Vart ska jag gå?
Vad? Skit också!
-Ray. -Kom igen.
-Ray, rör staplarna sig? -Vad?
Spårningen på Spöket. Rör staplarna sig?
-Jag tappade kontakten! -Säg om det fungerar.
Ja, men det hjälper inte... Claire?
Vad i helvete håller ni på med? Klarar ni det eller inte?
Ja då, vi klarar det. Håll ut bara.
Ja, staplarna rör sig.
Clenteen, Edgar. Personalavdelningen, 21. C-L-E-N...
Claire!
Det finns inga namn.
Nej, jag ser inga namn.
Det gick! Vi är inne! Jag är inne!
Bra, men det står inga namn på dörrarna. Vart ska hon gå?
Jag lade inte upp det så. Jag vet inte.
Vänta lite!
Vad är det? Vad har du där?
Clenteen, Edgar, Personalavd., 21:a våningen.
Clenteen, Edgar - Personalavdelningen
-Var? -Det finns inte. Kontoren är inte numrerade.
-Hans telefonnummer? -Vad?
Ring honom. Ring på hans telefon. Nu.
Jag är här. Jag är redo.
Hon är där. Hon hittade det.
-Hur många sidor? -Hur många sidor?
En. Det är bara en sida.
En.
Vi måste göra det nu. Jag kan inte vänta längre.
-Hon är redo. Vad ska vi göra? -Nästan klar.
Hämta några kartor, hitta en annan kopiator.
-Varför? -lfall vi behöver en i reserv.
Nästan klar.
-Kör! Hon behöver bara skanna den! -Kör.
Det är blankt.
Det kommer fram, men det är blankt,
Vad i helsike är det för fel?
Det är blankt!
-Skit också! -Det borde fungera!
Försök igen. Har vi en reserv?
-Vi har den. -Ja!
Vi klarade det.
Claire?
-Har du kul? -Vart tog du vägen?
-Jag har bara bevakat dig. -Skitsnack! Du...
-Vad i helsike har hänt här? -Han blev lite ostyrig.
Hon ljuger. Hon gjorde något. Hon stack. Var är formeln?
Jag svär, hon var inte här. Hon har något i kikaren.
Killarna där uppe måste ha ringt Tully.
Säkerhetsstyrkan är på väg. Vi är rökta.
De kommer att finkamma stället.
Hon lurar dig, Ned! Hon var inte här! Hon ljuger!
För fan, Ned, det är precis så hon vill ha det!
Jo, jag har den här i handen.
Ja, jag tittar på den.
Nej, det är bara ett party.
Vi har ett litet party för att lätta på trycket.
Jag vet inte vad det betyder, men jag pluggade aldrig kemi.
Var är du nu? Var är du just nu?
Inte nära ett fönster eller så? Bra. Kör!
Hör på, Duke. Jag räknar verkligen med dig.
Ingen får se det här. Hör du det? Ingen.
Bevaka formeln med ditt liv tills jag kommer tillbaka imorgon kväll.
Japp. Uppfattat.
Japp!
-Här är pengarna! -Välkommen tillbaka.
Fantastiskt! Dags att fira.
-Är du okej? -Nej. Jag är avslöjad.
-Du svek mig. Du lät honom avslöja mig. -Vad menar du? Vi har den ju.
Jag lämnade en massa spår efter mig. Jag hade tur som kom ut ur huset.
Jag kan inte gå tillbaka, jag kan inte gå hem. Jag är rökt.
-Vänta lite! -Understå dig inte!
-Vad behöver du, Claire? -Vad jag behöver? Kanske en ny identitet?
-Duke... -Käften, Ray!
Jag tänker gå under jorden. Jag meddelar vart ni ska skicka min lön och bonus,
vilken bör vara större än jag väntade mig, för det här var en mardröm.
-Vad är problemet? -En kopiator?
Han lät mig jaga runt hela byggnaden
efter en kopiator.
-Det fungerade ju. -Varför kunde jag inte bara faxa den?
Varför? För att...
Berätta. Vi hade kopiatorer överallt.
Vem fan faxar nuförtiden?
Jag sprang och tänkte: "Vad i helsike håller han på med?"
-Vi måste få ut formeln. -Det fanns 50 enklare sätt!
-Fungerade det eller inte? -För vem? För dig?
Var någon med honom när han fick formeln?
Har han varit ensam med den?
Kan han möjligen ha gjort en kopia?
-Vad i helsike håller du på med? -Jag antar att svaret är nej.
Du är sjuk. Hon är sjuk.
Jag känner honom.
Jag kunde inte säga det tidigare,
för han hotade hela projektet.
Han vet. Han vet allt.
Det stämmer, Claire. Jag vet att ni två...
Vet du att han har varit under observation av ClA?
Rena nonsens.
Hur kom han egentligen med på projektet?
Vi har hållit på i ett och ett halvt år.
Han dyker upp tre veckor före avlöningen.
-Jag rodde det här i hamn. -Hur då observerad?
-Vet du vad? Nej, glöm det. -Nej.
-Jag är färdig här. -Nej, Claire, vänta!
Du fick det du ville ha, Duke.
Bäst att försäkra dig om att du är den ende
som fick det du ville ha.
Helt otroligt. Ofattbart.
Du sa det själv. Hon levde dubbelliv för länge.
Pam?
Dinesh?
-Det är tänkbart. -Hör ni, det här är inte klokt.
Ni anlitar mig för att håva in bytet, och det här är tacken.
Det här är ärevarvet. Vad gör du?
-Tänker du muddra mig? -Ja. Det tar fem minuter.
-På grund av vad hon sa? -Spelar det någon roll?
Duke.
Vad sägs om det?
ZÜRlCH 12 timmar senare...
SAN DlEGOS KONFERENSCENTER
-Mr Garsik, välkommen till San Diego. -Tack. Kul att vara här.
Minns du mig?
-Duke gick visst på det. -Jajamän.
-Jag väntade. -Jag ser det.
De schweiziska köparna väntar. Jag fick upp priset till 35 miljoner dollar.
Sjutton och en halv miljon dollar var? Det låter okej.
-Säg att du har formeln. -Jag trodde att du hade den.
-Jag frågade först. -Du frågade först?
Skulle det göra någon skillnad om jag sa att jag älskar dig?
Om du sa det eller om jag trodde dig?
Jag älskar dig.
Det gör jag verkligen.
Du tror mig väl inte.
Vi tror väl inte på någonting längre.
Jag drömmer om att vi plötsligt kan börja ett nytt liv
och bli som folk ska vara,
tillitsfulla och ärliga.
-Vi är inte som vanligt folk. -Jag vet. Tror du inte att jag vet?
Fattar du hur frustrerande det är
att veta att du är den ende man som någonsin kan förstå mig?
Jag vet vem du är.
Men jag älskar dig ändå.
Om du säger så bara för att du saknar formeln
men tror att jag har den, blir jag väldigt besviken.
Okej.
Okej. Så här då.
Vi räknar till tre, och vad vi än har, formel eller inte,
så lägger vi det på bordet,
-en sista gång... -Jag har den.
Jag sa att vi räknar till tre.
Jag har den. Varför vänta? Jag älskar dig.
Jag tänker på dig hela tiden.
Jag tänker på dig även när du är med mig.
Jag ser på dig och kan inte ta ögonen från dig.
Jag ser på dig och tänker: "Den kvinnan...
"Den kvinnan vet vem jag är men älskar mig ändå."
Jag har den också.
Lokalen är stor.
En stor lokal som är halvfull ser inget vidare ut.
-Det var en fråga. -Ursäkta.
-Hur är det där inne? -I rummet?
-Ja. -Fullt. Folk började köa för en timme sen.
Hoppas att satellitkillarna kan sitt jobb.
-De kan sitt jobb. -Uppkopplingen är klar.
För jag tänker inte vänta på dem.
-Tidsschemat håller. -Sluta med det där!
Jag är tjusig. Det räcker. Tack.
Vad är det som är så viktigt? Vad tittar du på?
Howard Tully.
Han har utlyst en extra presskonferens kl. 08.00 imorgon i New York.
Mina damer och herrar, aktieägare, låt oss välkomna
den man vars personliga vision och vinnarinstinkt
har gjort detta företag marknadsledande,
En varm applåd för vår verkställande direktör, Dick Garsik!
Tack, Tack,
Oj, tack, tack,
Jösses, tack så mycket,
Ni är ju helgalna,
T rettiofem miljoner dollar.
Här är depositionsbevisen.
Här är respektive överföringskoder.
Här är kontonumren och en auktoriserad betalningsplan.
Alla här som känner mig
vet att det finns tre saker som jag verkligen inte gillar.
Jag gillar inte tvister av något slag,
Jag vill inte stå i centrum för uppmärksamheten,
Men framför allt
tror jag ni vet hur mycket jag avskyr att ha för bråttom,
De senaste åren
har vi låtit en topphemlig forskningsenhet
jobba på något som vi kallar Projekt Simson,
Men ni vet hur forskare är, eller hur?
De tjatar på mig, De säger; "Snälla Dick,
"ta det lugnt, var tålmodig, var försiktig,
"Snälla Dick, vi har inte publicerat resultaten än, Dick!"
Jag säger; "Åt skogen med det!"
Jag säger; "Vi ska inte smyga med det här längre, "
Jag säger; "Vet ni vad, killar?
"Jag ska träffa mina aktieägare, och de har rätt att få veta
"vilken otrolig framtid som vi planerar för det här företaget!"
Ja!
Kom igen!
Jag är här idag för att tillkännage att vi just nu gör sluttesterna
på ett ofarligt, receptfritt schampo
som kan ge liv åt döda hårsäckar.
Mina damer och herrar, aktieägare, ja!
Equikrom introducerar snart ett botemedel mot skallighet!
Vi har lyckats,
Just det, vi har lyckats!
Du där!
Du kommer att behöva det, kompis! Se på dig!
-Dick! Dick! Dick! Dick! -Dick! Dick! Dick! Dick!
Är det något problem?
-Är det här ett skämt? -Ursäkta?
-Driver ni med oss? -Jag förstår inte.
Tydligen inte.
Det här är formeln till en vanlig hudkräm.
Ursäkta, en lotion.
TlO DAGAR TlDlGARE...
-Ursäkta, jag bara... -Bara vadå?
-Jag minns inte. -Bra försök.
Lite professionell artighet skulle göra det här mindre pinsamt.
-Varifrån känner jag dig? -Varifrån känner du mig?
Oj! Bra utspel.
Jag har tänkt mycket på hur det här skulle bli
var vi skulle ses, vad vi skulle säga.
Men jag trodde aldrig...
Du kan avbryta mig där.
-Ursäkta, jag var okoncentrerad. -Okej.
-Vill du börja om? -Nej. Fortsätt där du var.
-Får jag smaka lite? -Kör.
Du förväxlar mig med någon annan.
Jag vet inte. Jag är dålig på namn. Jag gör så gott jag kan.
Jag är bättre på ansikten. Där är jag knappt godkänd.
Vad jag verkligen minns bra är vilka kvinnor jag har knullat. Där är jag minnesgod.
Fel.
-Det var perfekt. -Det är "kvinnor jag legat med".
-Och jag gillar "verkligen". -Vad menar du?
"Där är jag verkligen minnesgod."
Vilka kvinnor jag legat med. Där är jag verkligen minnesgod.
Bättre.
Jag vet inte vem du tror jag är, men...
-Du måste artikulera bättre. -Vad?
Du måste tala tydligare.
Ger du mig regi?
Vill du att de inte ska höra vad du säger imorgon?
Du ger mig faktiskt regi.
Nej, jag bara fyller i en lucka i orderkedjan.
Kom hit och säg om det där.
Snälla Claire. Om mindre än 12 timmar är det allvar.
Jag vet. Men det här påminner mig om Rom,
och när jag tänker på Rom tänker jag på dig, och...
Vi tar det en gång till.
...när jag tänker på dig kan jag knappt artikulera.
-En gång till utan morgonrock. -Jag jobbar inte naken.
-Du vet att jag kan. -Visa mig det då.
Visa själv.
Vi tar alltihop från början en gång.
En gång till från början, sen tar jag av mig morgonrocken,
Om du älskar mig gör du det utan morgonrock, nu,
Okej, Från början, Ingen morgonrock,
Minns du mig?
-Visst, Vi,,, -Länge sen, eller hur?
-Visst! -Avslöjad,
-Ursäkta, jag bara,,, -Ursäkta,
Jag minns inte,
Vad minns du inte?
Ursäkta?
Perfekt. De är perfekta!
Då ger ni alltså klartecken, sir?
Vi kan leta ett år till efter sätt att gillra fällan,
men vi hittar aldrig några som är ens i närheten.
De är perfekta. Vilket bra sätt att genomföra bluffen.
Jag frågar bara. Vi såg till att hon fann talet.
Utkastet, Vi lät henne finna det tidigare idag,
Vi kan vänta lite, ifall vi behöver höja insatserna.
När du säger ja är det igång.
Då går det inte att stoppa.
Nej, nej. Vi väntar inte längre.
-Är det här allt? -Ja, sir.
Talet... Här är den färdiga versionen.
,,,detaljerna, projektets själva existens
måste skyddas så noggrant,
Utkastet med ert fingeravtryck är ute.
Det här börjar se bra ut,
Jag kan inte skilja dem åt, Vilket är det nya?
För resehistoriken till Dunwoody
har vi lagt in cirka 200 falska resebeställningar.
Formavale? Jag vet faktiskt inte, Bioteknik av något slag,
Bilar, flygplan, hotell, allt. Sen gömde vi dem i de autentiska filerna.
-Och när de börjar leta? -Då hittar de Ronnie.
Ja. Och jag tar ett plan till Bahamas
så snart vi är klara här.
Min klassbok från high school.
Och utskrifterna.
Duke, du måste sluta tassa på tå,
Du måste få tag i killen,
Vi tog Ronnies verkliga historia fram till för två år sen
och lade till vår historia.
Vi började tända belysningen,
Vi hörde någon som sprang, och jagade honom,
Efter några minuter fann vi honom här
under skrivbordet,
Resorna till Dunwoody,
bakgrunden till Formavale-köpet
och de nattliga utlastningarna, allt är färdigt.
Bra jobbat. Inspirerat. Fantastiskt.
Det här är roligare än om vi verkligen hade haft det.
Tio dagar, det är tidsgränsen.
Garsik har möte med aktieägarna om tio dagar.
Tänd stubinen. Låt spelet börja.
-Låt bli. -Vadå?
-Säg det inte. -Säg vadå?
Jag vet vad du tänker.
Du undrar om jag gav dig en falsk formel.
Du undrar om jag har den äkta undangömd någonstans.
Sjukt, även för att komma från dig.
Men tanken har slagit dig.
-Jag har betalt för att vara försiktig. -Men jag skulle aldrig göra så.
-För att du älskar mig. -Just det.
Mr Koval och miss Stenwick?
Läs det.
"Med hälsningar från Howard Tully."
-Vi blev verkligen grundlurade, eller hur? -Japp.
Det måste ha varit förberett länge.
-Typ... -Väldigt länge.
Som yrkesman måste man vara...
Imponerad.
-Jag menar... -Ja.
Vi har i alla fall varandra.
-Det ser inte bättre ut. -Just det.
-Jag menade inte... -Jag vet.
-Jag har svårt att andas. -Du mår snart bättre.
-När? -När vi vaknar i Rom.
Jag behöver nog vakna i Rom en lång tid framöver.
Det låter som en bra idé.
-Dick! Dick! Dick! Dick! -Dick! Dick! Dick! Dick!